Evakuacija je u toku
Svi...
Vanredno stanje.
Evakuacije su u toku.
Svi stanovnici su... u njihovom određenom karantinu.
Vanredno stanje...
U redu je, dušice.
U redu je.
Moj sin. moram znati da li je na drugom busu.
Proverićemo kada stanemo, gospođo.
Ali moj sin.
Gospođo...
Alfa Jedan, ovde Alfa Dva, prijem.
Jedan, ovde Dva. Da li me čijete?
Zašto smo stali pred kapijom? Prijem.
Alfa Jedan, ovde Alfa...
Oh!
Šta kog mog?
Šta se događa?
Morate nam reći šta se događa.
Otvori vrata.
Sve je dobro.
Svi ostanite na mestu i budite tihi.
Otvori vrata.
I zatvori je za mnom.
Niko ne ulazi ili izlazi dok se ne vratim.
Alfa Dva, da li me čujete?
Otvori vrata.
Mislim da to nije tako dobra ideja.
Ok. Zatvori za mnom...
Patrik!
Moramo da se zaštitimo.
Onaj vojnik ima dve puške kod njega.
Ne znam. Možda da čekamo.
Idem napolje. Čuvaj mi leđa.
Hajde. Pusti me. Brzo.
Šta se dešava?
Patrik!
Ema!
Ema! Ema!
To sam ja, ja sam, ja.
Ema.
Gde je Ema?
Ne!
Ne! Ne!
Pusti me!
Ne!
Džek. Džek.
U redu je. Imam je.
Dobro si.
Džek. Ema.
U redu je. U redu je.
U redu je
Ne, ne, ne!
Ona krvari!
Šta je bilo? Ne znam.
To nije ona.
To sam ja.
Sklanjaj se od prozora.
Ubio je još jednu životinju.
Vreme je za domaći zadatak.
Ne sećam se više ukusa pravog mesa.
- Foto. Fotosinteze. - Možeš li da slovkaš ?
F-O...
F.
Koja još druga slova prave zvuk "F"?
P-H? --eng. P+H=F-- Vrlo dobro.
Patrik Tornton ovde,
izveštava vesti kod stanice Harmonija na 109.9.
Da li me neko čuje?
E, to je prava šteta.
Zato što imamo veoma specijalan šou
kod nas u radnji danas na Radiju Harmoni.
Mnogo takmičenja, intervjua,
fantastične muzičke numere.
Tako da, počnimo sa današnjim gostima.
Kako ide, Džon Do? --Nepoznata osoba--
"Ide mi dobro, Patrik. Veoma dobro."
Reci mi, Džone. Jesi li srećan?
"Naravno da jesam Patriče. Zašto ne bih bio?"
Pa, možda zato što nisi
pričao s nikim u 9 godina
osim tvog glupog psa.
U redu. Pređimo na vremensku prognozu.
Prognoza za večeras je hladna.
Sutra, hladno.
Prekosutra, opet hladno.
Sledeće gododine...
Pa, pređimo na takmičenje pitanja i odgovori.
Sada, prvo je lako.
Ko god da pogodi osvaja gratis putovanje
do kraja jebene zemlje.
I publika počinje da ludi sa očekivanjem.
U redu. Evo pitanja:
Gde su do đavola svi?
Laku noć, Lu.
Lu?
Znaš da mi se ne sviđa kada ideš dole
bez toga da mi ne kažeš.
Nisam htela da te budim.
U svakom slučaju, sada sam velika.
Ima priča za spavanje koje moraš pratiti.
Velika si kada ti to kažem.
Mogu li da dobijem još jedan keks? Još sam gladna.
Ali to je bio...
Nisi gladna, dosadno ti je.
Kad završiš, operi zube,
ili nećeš dobiti još keksa.
Ne volim da perem zube.
Boli. Da, boli
zato što ne pereš zube.
Ne, ne sviđa mi se da ih perem zato što boli.
Boli zato što ih ne pereš.
Dobro.
Da. Dolazim.
Hej, kuco. Hej, druže. Jesam li ti nedostajala?
Juče sam videla cool epizodu.
Ramble je pitao Mamble za izlazak. Ona je rekla ne.
Zato što joj nije doneo cveće.
Već sam je pogledala, ali je sada bilo smešnije.
Hej, kuco. Jesi li ti to uradio?
Sam si iskopao rupu?
Dobra kuca.
Sada mogu još lakše da ti dam keksiće.
Samo nemoj reći tati.
Pokriće rupu.
Ne.
Gde to jurcaš svakog jutra?
Da.
2 puta 5.
10.
5 puta 3.
15?
9 puta 14.
Ne računaj na prstima.
Tata, kako si znao? -Znam sve.
Pa?
Znaš ovo.
Hej, Tata? -Da?
Mislim da je vreme za odmor.
Uh, još par minuta.
Dobro.
Hej, tata, mogu li ja da pucam?
Već sam ti rekao ne.
Šta?
Rekao sam da to nije dečja igra.
Onda prestani da pucaš i dođi da se igraš sa mnom.
Dosadno mi je.
Ne voliš da se igraš sa tvojim lutkama?
Prevelika sam da bih se igrala lutkama.
Oh, da? Ko ti je to rekao?
Prevelika, huh?
Koju igru želiš da igraš?
Um...
Kako bi bilo da ja budem učiteljica, a ti moj učenik?
Ok.
Ponovo ti, Džek.
I nisi uradio tvoj domaći zadatak ovog puta
zato što si mislio da si Gosp. Veliki.
Ja... zaista mi je žao, gđo. Ja... neće se ponovo desiti.
Tata, ubedljivije. Oponašaj dečji glas.
Žao mi je, gđo.
Neće se ponovo desiti.
Tata, rekla sam dečjim, a ne veveričjim glasom.
Pa, pojeo sam vevericu. Zato zvučim ovako.
Imam vevericu u stomačiću.
Hoće malo hrane, zato što je gladan.
I voli male devojčice.
Voli da jede žive devojčice. Ja jedem sve.
Tata...
Gladna sam.
Sve je gotovo. Lice i zubi, tata.
Trebalo bismo joj odneti sveže cveće.
Šta je to? Otvori.
Super.
Ko je to?
To je tvoja mama kada je bila mlada.
Sve ove stvari su njene.
Whoa.
Ali zašto mi daješ sve ovo danas?
Ne znaš šta je danas?
Danas...
Da li je već moj rođendan?
Kako bi bilo da joj odneseš?
Zato što sam prokleto siguran
da mi Džek neće otvarati jebena vrata.
Poslednji živi pas,
i najgluplji.
Kuća. Ne.
Glasno. Nije.
Ne. Odustajem.
To je miš. Miš?
To nije bio miš.
To je itekako bio miš.
Pre je bilo mnogo dece na rođendanima?
Apsolutno, i mogao si zvati koga god želiš.
Svi su ti doneli poklone?
Ali da li je istina...
ili samo priča?
Zašto bih izmislio tako nešto?
Ne znam.
Samo što, nisam videla nijedno dete pre.
Ne sećam se ni mame.
Dušo, pričam ti istinu.
A tvoja mama, znala si je.
Samo što si bila mala.
Zato ne možeš da se setiš.
Sada kada sam odrasla,
možeš mi reći istinu.
Da li čudovišta stvarno postoje?
Postojala su.
Ali nema ih više. Svi su pomrli od hladnoće.
Meni je hladno, i nisam mrtva.
Pa, to je zato što si jaka, mlada dama.
I odrasla.
I... Ne, Ne odrasla. Oh, itekako sam odrasla.
Veoma odrasla. Ples za odrasle.
Dođi, dušo. Dođi, Lu.
Oh!
Okret!
To je sve za danas.
Ovde 109.9.
Neka mi neko jebeno odgovori!
Halo?
Halo, ovde...
Ovde je Patrik Tornton u...
u Harmoni.
Ja sam na 109.9. Da li me čujete?
Halo?
Halo? Da li me čujete?
Halo?
Da li me čujete? Halo?
Lu?
Šta radiš tamo?
Izađi ovamo, molim te?
Lu, dođi ovamo.
Lu.
U redu. Pomeri se. Ulazim.
Hajde, šćušćuri se tu.
Hoćeš li mi sada reći šta si radila ispod?
Videla sam čudovište noćas.
Kroz prozor.
Kako je izgledalo?
Kao Ramble.
Ali bele boje umesto sive.
I ćelav.
Imao je i kandže.
Oh, i očnjake.
Valjda.
Dušo, to je bio ružan san. Imala si košmar.
Nisam. Prvo sam imala košmar,
omda sam se probudila i videla čudovište.
I pre si rekao, da su postojala
ta čudovišta koji su ubili mamu.
I sva ta čudovišta su pomrla od hladnoće.
I nisu ličila kao Ramble.
Ako su svi pomrli...
zašto si stavio gomilu brave na vratima?
Nikad me ne puštaš napolje.
Čak ni kada uzimaš hranu iz drugih kuća.
Želiš da ideš sa mnom da nabavimo hranu?
Ok.
Idemo dole do kuhinje da zgrabimo nešto za jelo. Dođi.
Čekaj, šta?
Ok, zeko.
Neću da pustiš nikoga osim kuce u ovoj rupi. Važi?
Hvala.
Hajde.
Pa, uh...
ti si taj.
Taj neko za nestanak mog psa svakog jutra.
Ako mu daš previše slatkiša, može da oslepi.
P... Pas, on...
Ti... Ti možeš jesti koliko god slatkiša poželiš.
Skloni se od nje! Ne gledaj u nju!
Ne približavaj joj se! Ne pričaj s njom!
Ućutkaj tog psa,
ili se kunem Bogom, da ću ga probušiti.
Ne, kuca je moj prijatelj!
Psu. Psu, zaveži.
Dođi.
Psu.
Isuse, Patrik. Prestani da praviš buku ili će nas uhvatiti.
To kažeš Džeku?
"Ne pravi buku, ili će nas Patrik uhvatiti"?
Ti i Džek...
Psu.
Dođi.
Psu!
Psu, tiho.
Psu! Psu, trči! Trči!
Psu!
Idi, idi, idi!
Hajde.
Hajde, psu!
Hajde, psu.
Trči! Hajde! Hajde!
Preteško je.
Drži sa obim rukama.
Ovo je nišan. Kao i tvoj prst.
Ciljaj pravo u bocu. Dobro.
Stavi prst na okidaču.
Pritisni ga.
Ne mogu.
Sačekaj. Skini prst.
Dobro. Čekaj.
Naciljaj bocu.
Pritisni okidač.
Malo jače.
Lu?
To je bilo zabavno, tata. Mogu li ponovo?
Mogu li? Molim te?
Sada, sledeći put, ono što hoću da uradiš...
Vidiš?
Mogu li da ga upucam?
Koliko si gladna?
Bolje ga ti ubij.
Ostani tu.
Džek!
Hej!
Trči, Džek.
Lu, jesi li dobro? Pogledaj me.
Jesi li dobro, dušo? Jesi li povređena?
Uđi u kuću. Ulazi odmah. Hajde.
Stani iza kapije.
Upucaj ga!
Zaključaj kapiju, i uđi odmah u kuću!
Pucaj.
Aah!
Ne!
Dušice, jesi li dobro?
Skloni se od mene! Ne...
Skloni se! Skloni se!
Dušice, smiri se. Dušice, hej. slušaj.
Slušaj. Slušaj me.
Dušo. Slušaj me!
Oprosti. Oprosti.
Lu, dušice.
Hej.
Šta sam ti rekao o izigravanju heroja, huh?
Huh?
Šta sam ti rekao?
Ne.
Jebeš me.
Učini!
Učini to, Patrik. Učini.
Učini!
Halo?
Halo? Čujete li me?
Oh, Bože.
Čujete li me? Jeste li tamo?
Halo?
Da. Čujem te.
Oh, hvala Bogu.
Na trenutak,
sam sanjao da nikad više neću imati kontakt s nekim.
Da. I ja isto.
Pa, gde se nalazite?
U Harmoni.
To je u... Znam.
To nije toliko daleko od nas.
Vratili su se.
Mislili smo da su svi mrtvi, ali oni...
Vratili su se. Inficirali su me.
Šta? Ali...
Ugrizen si? Kada je to bilo?
Ovog jutra.
Previše vremena je prošlo. Do sada bi postao jedan od njih.
Nisi inficiran.
Ubiću ga.
Otići ću tamo...
i ubiću to...
tog stvora, šta god da je. Ja sam...
Patrik.
Taj stvor nije odgovoran za to što se desilo danas.
Sused je mogao da ti pomogne, ali nije.
On ima devojčicu, a ti nemaš ništa.
Šta ćeš uraditi povodom toga?
Šta?
Ko si ti?
Ti si lažov.
Prošle noći si rekao
da će se sused pretvoriti u čudovište zato što je ugrizen.
Ali to nije istina.
To je nemoguće. Ta stvar...
Ta stvar ga je ugrizla.
Zašto si mi slomila sat, Lu?
Da ne bi znao koliko je sati.
Čudovište je bilo isto ono koje sam videla onu noć,
i ti mi nisi verovao.
Dušice, može primirje?
Šta je primirje?
Primirje je kada opraštaš nekom na neko vreme.
Uvek si volela drugi keks ujutru.
Drugi je bio za kucu.
Dušice, molim te.
Šta će se desiti kada omatoriš?
Da li ću tražiti dozvolu i tada kada izađem napolje?
Teško mi je da živim pod ključem.
Nikada nisam bila van ove kuće,
i nikada me nisi pustio da radim nešto.
Hoću da sakupim novo cveće za moju mamu.
Ne, ne možeš napolje sada. -Ako se ti plašiš,
idem ja. -Ne možeš napolje.
Ta stvorenja...
Ne znam šta su,
ali dušo, čudovišta su se vratila.
Ali to su cveća za mamu.
Kladim se da bi sused uradio.
Jesi li tamo, Patrik?
Odgovori, Patrik.
Ko si ti?
Patrik, jesi li tamo?
Patrik?
Ko si ti jebote?
Patrik, sada je vreme.
Spremio si pušku prošle noći.
Odluka je doneta.
Ja nisam ubica.
Neću ubiti Džeka.
Da, hoćeš.
Ne usuđuj se da mi okreneš leđa!
Umukni! Ne, ti umukni!
Ne teraj me da te povredim.
Imao si hrabrosti da pustiš Emu da umre,
i sada saosećaš zbog tog kučkinog sina,
ti đubre jedno.
Mekušcu.
Nemaš hrabrosti ni da pucaš u đavolji radio.
Šta će se desiti devojčici?
Lu, nema više cveća.
Onda neću primirje.
Ali sam našao ove.
Još bolje. Sada neće uvenuti.
Hvala.
Hvala na straži, zeko.
Vratiću se uskoro.
Obećavam.
Lu?
Lu.
Ne, ne.
Ne, ne!
Čekaj! Ovamo! Hej!
Lu, dušice?
Oh, dušo.
Pogledaj me, dušice. Pogledaj me.
Lu?
Gde ti ideš u ovo doba noći?
To je stvorenje koje te napalo!
Misliš da ih ima još?
Ko si ti?
Stražario sam sa dvogledom.
Šta to radiš? Nema traga od njih.
Pazi ovo.
Mislio sam da će jebač iskrvariti i umreti.
Reci mi gde je Lu , Patrik.
Jebeno je zapečatio rane u samo par sati.
Mislili smo da umiru, ali su samo evoluirali.
Prisvojili su se okruženju.
Zubi.
Kandže.
Tvrda koža da bi se odupirali hladu.
Takvoj evolucionoj promeni zatrebalo bi milion godina.
Ovom stvoru je trebalo devet. -Šta se desilo sa Lu?
I nisu tako loše vesti.
Oboje nismo inficirani.
Lanac prenosa zaraze je nestao.
Daje nam priliku za borbu, zar ne?
Potpuno slepi.
Lociraju plen po zvuku.
Ne znam koliko ih ima tamo,
ali moramo biti spremni.
Šta se desilo sa Lu?
Koliko dugo misliš da ovom stvoru
treba pre nego što umre od gladi?
Par nedelja, mesec.
Ovi jebači su teži od onih prvih.
Gde je Lu, Patrik?
Tatice?
Kako si...? Jesi li dobro, Lu?
Oprosti.
U redu je, dušo. -Patrik se brinuo za mene.
- U redu je. - Dobro mi je.
Oh, jesi li povređena? Da te vidim.
Jesi li dobro? Ja... dobro sam.
U redu je, dušice.
Oprosti, nisam nameravala...
Jel ti hladno? Jesi li gladna?
Patrik?
Are you there?
Patrik.
Slušaj me. Ti...
Halo?
SusedePatrik?
Halo?
Susede Patrik?
Da?
Tata! Hej, odgovorio je! Hajde!
Hteo sam da vas pozovem na večeru, sutra uveče.
Mislim, konzervirana svinjetina.
Možeš li, susede Patrik?
Da, Lu. To...
Voleo bih.
U koje vreme?
Posle mog crtaća?
Ok, Lu. Hoću... Vidimo se onda.
Obećavam. U redu.
Ćao, susede Patrik.
Hriste!
Whoo!
Nisam znao šta da ponesem...
Ne piješ više?
Ni ja.
Lu, siđi dole.
Ovo je tvoje.
To je...
To je poklon za Lu.
Znao sam.
Ono što mislim, ne igram se sa ovim stvarima.
Zdravo, susede Pat...
Sused?
Zar to nije elegantno. - Znam.
Kao mamine su, ali bez rupa.
Um...
to je za tvoj rođendan.
Vidi, tata. To je onaj što sam htela.
Mislio sam da si prerasla da se igraš sa lutkama.
Kako si znao da je ovo moja omiljena lutka?
Pretpostavio sam.
Voleo sam ih kada sam bio dete.
Ok. Budi iskren.
Šta si još voleo kada si bio dete?
Um, mnogo toga.
Olovni vojnici.
Imao sam celu kantu njih.
A onda roboti kao Mazinger.
Ali više od svega, igranje hokeja sa mojim drugarima.
Bio si srećan patak.
Jedino sa čim imam da se igram su moje lutke.
Mora da postoji neko dete tamo negde.
Apsolutno. Mora biti nekoga negde.
Moj tata kaže da nema nijednog.
Plašiš li se čudovišta?
Naravno da se plaši.
Zato se štiti.
I bićemo sigurni dok štitimo jedni druge.
Da, ali on je hrabriji.
Sada kada ste postali prijatelji,
možeš loviti životinje s mojim tatom, zar ne?
Tako da imamo pravu hranu kao ovu, češće.
Mislim da je to dobra ideja.
Mogu pomoći tvom tati u lovu,
a on da dobavim municiju...
i druge proizvode u gradu.
Šta misliš?
Mislim da ti ne treba tatina pomoć da bi išao u grad.
Kada si ti bio dete,
da li si znao da dodaš i deliš?
Pa, ne mnogo.
Reći ću ti šta, ne... Ni sada ne znam.
Pa, ja znam. Tata me je naučio.
Pazi. Tri plus dva je pet.
Šest plus jedan je sedam.
Osam plus četiri je...? Hajde, to je lako.
Bez brojanja na prstima.
To je varanje.
To je 12, susede Patrik, 12.
Drago mi je da znam da je tvoj tata dobar u nečemu.
Šta je sa geografijom? Jesi li dobar u geografiji?
Da vidimo. U kojoj zemlji je Veliki Kineski Zid?
Oh. Meksiko.
Ne. Kina.
I znaš li koji jezik govore tamo?
Kineski.
Vrlo dobro.
I znaš li broj njihove populacije?
Sada?
Šta je bilo?
Šta je tako smešno?
Zašto se smeješ?
Oh, sranje.
Tata, psovao je.
Ako psuješ, ljudi će misliti loše o tebi.
- Znam. Znam. - Tačno, tata?
- Znam. - Misliće.
Važno je šta ljudi misle o nama.
Da. Pogotovo Kinezi. Prokleti kine...
A onda je E.T.-jevo srce počelo ponovo da kuca.
Boom-boom. Boom-boom. Boom-boom.
A biljka koja je delovala mrtvo, vratila se u život.
Ispričaj mi priču.
U međuvremenu, Eliot i njihovi prijatelji
planirali su E.T.-jevo spašavanje.
I ugasila se poput lampe.
Da je odnesem gore?
Ja ću.
Još jednu noć je zaspala
bez toga da je oprala zube.
Nije tragedija.
Ne volim kad me ne posluša.
To je normalno. I ti si sigurno bio buntovnik u njenim godinama.
Bilo bi normalno da živimo u normalnom svetu.
Neposlušnost je opasno ovde.
Ona je poput njene majke.
Nije ni nalik njenom ocu.
Žao mi je zbog tvog psa, Patrik.
Ne znam šta me je obuzelo.
U redu je.
Znam kako je kada te pritisnu uvrnuta stvorenja.
Ova stvorenja su se vratila.
Nisam zaboravio šta se desilo ili šta si uradio.
Ali ne mogu ovo sam. Ne sa Lu.
Možeš računati na mene.
Za bilo šta.
Taj kamion koji smo nameravali da povratimo pre nego što je Ema...
...mislim da ga mogu naterati da proradi.
Šta?
Ne idemo nigde.
Šta, planiraš da ostaneš ovde
i čekaš da dođu u gomili?
Zašto misliš da će još njih doći?
Šta jebote pričaš? Oni dolaze.
Ako ne danas, doći će sutra ili sledeće nedelje,
ali su se vratili.
Sranje. Brineš o njoj što nije oprala zube
umesto da živi njen život
zaključana ovde u ovom jebenom zatvoru.
Ovde nema budućnosti.
Stišaj glas ili ćeš je probuditi.
Bezbedni smo ovde.
Ovde možemo da se zaštitimo.
Nemamo pojma šta se nalazi s druge strane te doline.
To je problem, Džek. Nemamo blage veze.
Bio si tako opterećen preživljavanjem
da si zaboravio kako da živiš.
Oh, ako si tako prokleto siguran,
zašto do đavola nisi otišao?
Ova večera je bila loša ideja.
Ovo je bila njena stvar.
Odlazi.
Zahvalan sam kako si je odgojio.
Ema bi isto... Ne. Ne.
Ne pričaj mi o Emi.
Ne u ovoj kući.
Žao mi je.
Oko čega ti je žao?
Samo odlazi.
Šta si to uradio?
Ema...
Znaš li šta si uradio?
Inficirani su nestali. Oni nisu...
Pijani kučkin sine!
Odjebi!
U redu je.
Gde je ona?
Šta? -Ema. Gde je ona?
Jebeno si je ubio.
Jebem ti.
Jebi se.
Nisi više njen otac.
Tata!
Šta?
Lu, šta je? Šta?
Dušo, imala si ružan san.
Hej. U redu je.
Čudovišta te ne mogu više povrediti.
Ja... Ja nisam sanjala čudovišta.
Umro si, a ja sam ostala sama.
Ne želim da ostanem sama, tata.
Mislila sam da sam velika, ali nisam.
U redu je.
Nisam. Nisam.
Ok, ok, ok.
Imaš li mesta za još dvoje?
Tatice! Tata.
Whoa!
Tata, vidiš li ovo?
Vidi, sused Patrik. Vidi.
Pogledaj sva ta drva. Vidiš ovo?
Dođi i pogledaj.
Lu, budi blizu.
Lu treba otac, a ne pijanica.
Ti... Ti i Džek...
Patrik!
Odavde si uzeo lutku sa televizije?
Postoji samo jedan način da se sazna.
Džek, pomozi mi.
Lu?
Lu, čekaj me.
Tata.
Mislim da tamo ima nečega.
Jesi li u redu?
Hej.
Ne! Ne! Ne!
Upadaj u kamionet. Upadaj u kamionet.
U redu je!
Smiri se jebote. U redu je.
U šoku je.
Odelo joj je mokro.
U redu. Da.
Dođi.
Dušice, idi dole.
Ali neću da ostanem sama.
Idi odmah dole. Poslušaj me.
Idi.
Da li će ta žena umreti?
Ne.
Neće, samo joj je hladno
i zato se razbolela. Biće u redu.
Znači, ima drugih ljudi na svetu?
Da, izgleda tako.
I dece?
Ne znam.
Možemo je pitati ako se oporavi.
To zvuči kao dobra ideja.
Da li si voleo moju mamu?
Imaš toliko mnogo njenih slika u tvojoj sobi.
Mi nemamo toliko mnogo njenih slika u kući.
Mislim da se zbog toga ti i moj tata svađate.
Jeste, zar ne?
Ti si...
Jedna pametna devojčica.
I kada je moja mama odabrala mog tatu,
bio si veoma tužan.
Ali zar nije tada bilo lepih devojki za tebe?
Ne tako lepe kao tvoja majka.
Stabilizovala se.
Ali ima groznicu.
Ima visoku temperaturu.
Idem napolje da proverim ogradu.
Moraš raditi ono što ti kažem.
Molim te.
Bila je u delirijumu.
Kaže da su ih nekoliko stvorenja napala.
Vidiš nešto?
Nisam primetio ono dugo vremena.
Šta?
U redu je.
Bili smo zatvoreni u kući
godinu dana.
Moji roditelji, braća i ja,
samo smo stajali,
zbog onoga što smo čuli na radiju pre pomračenja.
Šta se onda desilo?
Onda...
smo napustili kuću i uputili se na severu
u napuštenim kolima koje smo našli na putu.
Živeli smo na raznim mestima.
Našli smo malu skupinu preživelih.
Ljude poput vas.
Upoznala sam lika u jednoj od tih grupi
i zatrudnela sam.
Iako, nikad nije imao priliku da sazna za to.
I...
pre nekoliko nedelja, mi...
našli smo se sa još nekolicinom
i stvorili tro-kolni konvoj.
Čuli smo radio obaveštenje iz ove doline
i mislili da stvari ovde i nisu toliko loše.
Zašto si napustila kuću?
Zato što...
nije bila više živa.
Mislim, mi smo ljudska bića.
Šta je sa vama? Koliko ste dugo ovde?
Znaš li kako se mesi? - Lu.
Da.
Htela bih da odem u kini.
Tamo je zemlja velika.
Pa,
i ja bih u kini.
Da. Kažu da je veoma prelepo mesto.
Šta je?
Da li stvarno tu ima bebe?
Da, ima je.
I...
pa, znate, kad...
Kad se rodi, morate mu pomoći da vodi brigu o sebi.
Da li bi volela to? - Da.
Možete da se igrate zajedno i da budete prijatelji.
Ovde su. Ovde su.
Ne. Ne, uhvatili smo jednog. Bezopasan je.
Šta? - Da, nije više opasan.
Kažem vam. U potpunosti.
Hej.
Tako jebeno zovu jedno drugog.
Šta se do đavola događa?
Svi ćemo umreti.
Niko neće umreti.
Hej, ti.
To je lepa lutka. Kako se zove?
Lu ne zaslužuje ovo.
Zove se Rendi. Vidi.
Žao mi je.
Žao mi je zbog svega što se desilo.
Ne treba vam moj oproštaj.
Šta...?
Lu, dušice, samo jednom u životu, poslušaj tatu.
Moram da idem dole.
Slušaj me. Lu, slušaj me.
Tata mora da pomogne u izbacivanju čudovišta iz kuće.
Da si sa mnom, ne bi bila sigurna.
Prozori, mali su, čudovišta ne mogu ući.
Slušaj, neće ući.
Tako da ću da zatvorim vrata, a ti hodaj dole.
Ne, tatice.
Šta god da se desi,
nemoj da pisneš. U redu?
Razumeš? Tako je, dušice.
Tako je. Tako te ne mogu čuti.
Dobro, znači samo...
Kada se sve ovo završi, tata će otvoriti vrata.
Važi?
Bićeš dobro. Bićeš dobro.
Ne.
Patrik.
Mislim da su unutar zidova.
Lu? Jesi li tu?
Lu?
Crkni!
Lu.
Ne sviđa mi se podrum.
Tamo je čudovište, pokušalo je da me povredi.
Zato mi trebaš da ostaneš ovde.
- Ne. - Vidi,
svi mogu da vide jedni druge upravo ovde.
Bićeš sigurna tu. - Gde mi je tata?
Tvoj tata...
On je gore
i sići će za minut.
Samo ostani tu. Drži se dalje od vrata
i prozora i sve će biti u redu.
Halo? Da li me čujete?
Izveštavamo iz Spring Falls.
Ovo nije unapred snimljena poruka.
Lu? Lu, šta to radiš? Jesi li povređena?
Tata! Tata! Ostani tu. Ne mrdaj.
Još goriva?
Da, ali generator je previše udaljen.
Još municije?
Nema dovoljno.
Sranje.
Daj mi jebeno osvetli!
Ovde.
Požuri.
Neću im dopustiti da je povrede.
Tata. - U redu je dušo.
Dušo, dušo, šššš. - Tata!
Slušaj me. Hoću da zatvoriš oči
i misliš na mamu.
- Tata. - Zatvori oči, dušice.
Zatvori oči i misli na mamu.
I kada je vidiš,
čudovišta će nestati. - Tata.
I kada je vidiš, čudovišta će nestati.
I kada je vidiš,
čudovišta će nestati.
Ne, tata!
Kažu da treba da im pucaš u glavi da bi ih ubio.
Ko?
Žena na radiju.
Rekli su to pre nego što se sve ugasilo.
Gde je Spring Falls?
Nekih 100km odavde.
Kažu da moramo otići tamo.
Da, baš. I mi smo to čuli.
Ne.
Predaleko je. Nikada nećemo uspeti.
Odvući ću ih što je dalje od kuće.
Kada se raščisti, idi do kamioneta,
ali nemoj da ga upališ.
Ne dok ti ne dam signal.
Šta se događa?
Odvlači ih dalje od kuće.
Lu, slušaj me.
Ima nešto što ti moram reći.
Kada se sve ovo završi...
bez obzira na šta...
bez obzira na šta,
uvek operi zube pre spavanja. Ok?
A sada ćemo da šutnemo čudovišta odavde, princezo.
Ovde!
Ovde sam. Hajde.
Hajde.
Hajde. Ovde sam. Hajde.
Ovde. Ovde sam.
Hajde. Dođite.
Ovde.
Ovde sam. Dođite.
Tako je, jebači. Hajde.
Dođite.
U redu. U redu, sada.
Hajde. Hajde, sada. Hajde.
Ne!
Znam da ti je udobno unutra.
Ali ja stvarno...
Stvarno želimo da te upoznamo, devojčice,
ali nemoj da ti bude preudobno tamo.
Hej, nemoj to da kažeš.
Ššš. Ne pričam s tobom.
Izaći ćeš uskoro.
I nadam se za tvoje dobro
da ličiš na tvoju majku.
Jer upravo sada, ne postoji ništa lepše.
Lu.
A?
Vidi.
Opa.
Vidi, tata.
Vidim kinu.
Šta sad?
Ranko Janković